Tidigare i Dollhouse...
- Hon är en ökande risk. - Hon hade kontroll över situationen.
- Men vi kan inte kontrollera henne. - Håll dig borta från mig! Nej.
Nej! Snälla...
Det är tre blommor i vasen, den tredje blomman är grön.
- Och den sovande aktiva gjorde sitt. - Jag tittade på bandet.
Mer än en gång.
Du?
De får inte veta att den här kroppen lämnade ett åtagande.
- Ska vi inte slåss den här gången? - Jag har ett meddelande från Dollhouse.
Och vänta medan de raserar mitt liv?
Jag skulle kunna handfängsla dig. Så tala om vem som skickade dig?
Du har något vi behöver. Jag har något du behöver.
Och vad är det?
- Jag behöver inte det där. - Det vet du att du gör.
- Caroline? - Rädda mig, Paul.
- Åh, Gud. - Åh, herregud.
Jag väntade nog för länge att komma tillbaka.
- Du är redan med...henne. - Det är förvirrande för oss alla.
- Sluta inte. Jag behöver dig. - Paul!
- Jag har en sak som hon behöver. - Hon är inte ens verklig!
Du känner mig. Lita på det. Avsluta det du påbörjade.
Caroline behöver inte något längre. Hon är död!
Nej, Caroline? Kom tillbaka.
- Jag låter inget hända dig igen. - Du lät dem skada mig, eller hur?
- Jag försökte stoppa det. - Hur kunde de veta?
- Jag försöker stoppa allting. - Hur kan de veta vad vi delade?
Hur vet de?
Vi vet att det har varit problem. Vår värld är komplicerad.
Våra aktivas värld måste vara säker.
Började ni tidigare? Jag säkerhets- kopierade enheterna för att skydda dem-
-från det där.
Vi uppgraderar våra el- och säkerhetssystem.
Vi gör andra ändringar också.
En aktiv har struntat i uppdraget.
En har utvecklat drift. Andra har tecken på igenkännande.
De som utsattes för N-7316 upplevde slumpvisa minnesbilder.
Huset är ur balans.
Livvakternas huvuduppgift är att identifiera beteendeproblem-
-och rapportera dem.
Det är lätt att bli fäst vid era aktiva.
Det är nödvändigt, men tänk inte på dem som barn.
- Tänk på dem som sällskapsdjur. - Skulle det där vara roligt?
Du känner dig stolt första gången barnet pratar.
Du smäller av om din hund gör det.
Alla framsteg en aktiv gör är farligt för huset-
-och ett första steg mot en Alpha. - Och Alpha som redan är en Alpha?
- Vistelseort okänd. - Vi håller oss till ämnet. - Topher?
Jag har rensat dem. Fortsätter vi med en låg kalcium förstärkning-
-kan jag höja proteinets reaktion i nervsystemet.
Klart, vad det nu betyder. Något annat?
Sömncykeln. De droger vi pumpar in i kapslarna och de dämpade tonerna...
Jag tror att jag kan... leka lite med den blandningen.
De är mest sårbara när de sover.
Vi kan testa det på en avdelning om du känner dig stressad av det...
Börjar du leka med deras medicin, kan det slå tillbaka eller skada dem.
Eller lösa problemet. Jag vet vad jag gör, doc.
Det vet jag också. Jag bryr mig också om vad du gör. - Mot våra sällskapsdjur.
Jag ska ha det i åtanke.
Rapportera i detalj era kontakter med de aktiva:
Känslor de uttrycker, frågor de ställer, vad instinkten säger. Allt.
Jag vill inte rapportera småsaker och att hon sen skickas till vinden.
- Vi anlitades att skydda dem. - På fältet, ja, mr Langton.
Här inne skyddar vi huset. En flodvåg är på väg.
Tills vi lärt oss att vända den, staplar vi sandsäckar tillsammans.
Såvida inte någon har en bättre idé.
Caroline, jag är Paul Ballard. Jag tillhör FBI.
Ditt namn är Caroline. Du har blivit utnyttjad.
Jag skulle aldrig skada dig.
Litar du på mig? Vill du leka?
Du kommer ihåg att vara mycket tyst under leken, eller hur?
Caroline, vakna!
Hjälp. Gud. Åh, Gud.
Hjälp mig! Någon, snälla!
Hjälp mig någon! Någon få ut mig härifrån!
Säsong 1 Episod 8 - Needs -
SSG - SweSUB Group © taureane www.SweSUB.nu
Herre Gud, hjälp mig! Ta mig härifrån!
Hjälp! Hjälp mig!
Vem är där?
Vem fan är du?
Jag vaknade i en fem-stjärnig kista precis som du, kompis.
Släpp ut mig! Släpp ut mig!
- Oväsen hjälper inte. - Spelar ingen roll. De lyssnar.
- Hör någon mig här borta? Hjälp! - Vem lyssnar?
- Utomjordingarna. - De får utlösning av att titta på oss.
Så, vi är i yttre rymden, va? Mer som i ett dårhus.
Vilka människor bygger runda kapselrum med håligheter och tittfönster?
- Känner mig som en labbråtta här. - Jag går innan jag får elstötarna.
Ledsen. Det är en försvarsmekanism. Jag är verkligen skräckslagen.
- Har ni nåt bättre än utomjordingar? - Jag menar allvar med labbråttor.
- Vi kanske ska vara här. - Varför? Jag har inte gjort nånting.
- Vet du det? - Jag kommer inte ihåg nånting.
Jag vet veckodagarna, huvudstaden i Nebraska, men ingenting om mig.
Jag gissar: Vi är fångar av något slag.
- Vi måste formulera en strategi... - Fly...strategiskt.
Vad ska vi slåss med?
Vi har sönder lampskärmarna och använder dem som vapen.
- En rubbad miljönärseriemördare. - Lika dumt som utomjording?
- Hej, vakta tungan. - Uppträd som människor, inte som apor?
- Visst känner jag dig? - Hur då?
Jag tror att jag måste till bergen. Allt är okej där.
Jag har förlorat något. Det kanske är här nånstans.
- De vill nog studera vår reproduktion. - Ha sex med utomjordingar?
Vem vill inte lägga tillbaka utomjordingen i lådan?
- Vad är bakom mig? - Det är okej. Gå bara mot mig.
- Någon är där ute. - Massor av några.
Det har varit trevligt att nästan lära känna er. Lycka till.
- Stanna. Du behöver backning. - Jag vill veta hur de ser ut.
- Det vill nog inte jag. - Jag vill inte lämna kvar dig.
- De är människor som vi. - Men så lugna.
- De kanske vet varför vi är här. - Jag tror att de gillar det.
Det ska vi också göra. Förstår ni? Vi vill inte bli uppmärksammade, så...
...tills vi vet vad som pågår... - God morgon Tango, Victor, Sierra, Mike.
November, dina kläder är i omklädningsrummet. - Hur mår du, Echo?
Bra, tack.
- Det är inte mitt namn. - Inte namn, militärkoder.
Vem använder dem mer än... Är vi regeringens fångar?
Alla ser verkligen fridfulla ut.
Något hemskt kanske har hänt oss. Och de hjälper oss att läka.
- Det låter vettigt. - Vi har bananpannkakor till frukost.
Jag gillar pannkakor.
Vi kommer att dö.
Jag tycker om bananer. De är naturligt söta.
- Kaliumrika. Som jordens inre. - Men det är inte mat.
Nej, det är inte ett livsmedel som är naturligt söt.
Äpplen, cantaloupemelon, kiwi, mango, majonnäs.
Echo, är det något fel med din hand?
- Nej, det är bra. - Jag tror inte det. Får jag se på den?
Jag måste ta dig till dr Saunders nu.
- Hallå? - Echo, vad är det för fel?
De fick mig att träffa dig, för min hand.
- Vad hände? - Åh, herregud!
- Har de gjort det där här? - Echo, snälla, sitt.
- Nej, jag vill veta. Vad fan hände? - Säg inget...de kollar.
Du arbetar för dem. Vilka är de? Var är vi?
Snälla.
Jag är inte din vän här inne, Echo.
Jag är ledsen. Jag kan inte hjälpa dig.
Jag är lycklig! Killar, jag är avslappnad och lycklig!
Jag vill klättra på klätterväggen nu! Är inte det vad ni vill?
Berätta och jag gör det! Snälla, hjälp!
Hjälp! Någon hjälp mig!
Nej...!
Mike gjorde bort sig. Inget vi kan göra.
- Läkaren sa att hon skulle hjälpa. - Berättade du för henne?
- Vet hon att vi inte är som de andra? - Hon varnade mig för kamerorna.
Fortsätt gå.
Gemensamma duschar? Jag tror det inte.
- Men vi måste göra det. - Så, ingen stor grej.
New York börjar med uppställning, 1986, första bas: Keith Hernandez;-
-andra bas: Wally Backman; mellanbasman: Rafael Santana.
Håll ögonen borta.
Mookie Wilson: Vänster fält...
Tredje bas: Ray Knight, stoppare: Gary Carter: Center fält: Lenny Dykstra.
Hej, hej, det är Mike.
Hej, kompis. Är du okej?
Ja, jag mår bra. Jag hade en behandling.
- Bara en spa-grej, inget hemskt? - Träffade du läkaren?
- Hon är så trevlig. - Jag tror hon är fånge, som vi.
Inga kameror här. Ingen tittar.
Kommer du ihåg mig? Labbråttan?
Ja, du är Echo.
Vi vaknade tillsammans - fångade. Vi var rädda.
Jag gillar att sova i kapslarna.
- Vart ska du? - Jag ska simma i poolen.
Nej, Mike, vi ska gå härifrån. Kom med oss.
Jag gör 30 varv varje dag. Det hjälper mig att vara mitt bästa.
- Vi har förlorat Mike. - Vi räddar oss själva och gör det nu.
Okej.
Ja, mr Dominic?
Jag blev informerad om att fyra aktiva förbereder att fly.
I rätt tid.
Låt mig informera säkerhetsteamet?
De tror att övningen sker om två månader. De är inte redo.
Alla i huset bör alltid vara redo för något.
Echo, Sierra, Victor och November behöver verkliga motståndare och hinder.
- Frihet måste förtjänas. - Vi kan inte ens stänga av dem.
Och om de tar sig ut och förstör en spritbutik och hoppar från ett tak?
- Var inte så melodramatisk. - Vi kan förlora dem alla.
- Jag kommer inte att kunna rensa upp. - Jag har fattat mitt beslut.
Jag har glömt var bastun är. Jag gillar bastun.
Vilken överraskning.
Han är väldigt trött.
- Så ljuset i slutet av tunneln var... - En annan tunnel.
Var inte medvetna om något annat än andningen.
Tango, vill du ha din behandling nu?
Det är dags.
Kom igen. Precis här.
Har något hänt dem? Varför dröjer det så länge?
De är bara försiktiga, det är allt. Vi ger dem lite mer tid.
Berätta lite om dig själv?
- Jag bara småpratar. - Vi kommer inte ihåg någonting.
- Ibland känns det som vi gör det. - Yankees.
Mets, strunt samma. Och du?
Är du säker? Kan du berätta något om mig?
Jag fick en känsla av att... något hemskt har hänt dig.
Förmodligen samma saker som hänt oss alla.
Jag känner inte så med någon annan. Bara med dig.
Finns det något hos dig som...tycker att jag är...bekant?
Det är dem.
- Ingen såg oss, men kanske kamerorna. - Eller vem som bevakar dem.
- Sophie. Har du också slutat? - När jag har avslutat kundens mapp.
Att du är otrogen mot mig med den där perfekta kvinnan du just träffat.
Nu får jag allt i skilsmässan. Lätt sak.
- Verkar tamt mot det du håller på med. - Det ger Echo några dagar ledigt.
- Jag kan behöva semester. - Hon kommer inte att klara sig.
- Jag har inte gett upp henne ännu. - Bli inte för fäst vid henne.
Som Dominic sa: De är sällskapsdjur. Även en bra hund behöver kuvas ibland.
Trapphuset slutar på den här nivån. Det måste finnas en annan.
Vad är fel? Titta på mig...
Säg mig: Vad är det för fel? - Håll ett öga på hallen.
Jag minns...män.
De hade vapen. De förde bort mig.
Jag minns mannen som satte mig här.
Då tar vi honom. Du måste följa med så jag kan hitta honom.
Inga fönster. Vi måste vara under jord.
Vi måste hitta ett annat sätt.
Det här blir bara konstigare och konstigare.
- Vad är allt det här till för? - Oss.
Det står "Echo" på alla. Det finns en ställning för oss alla.
- Ja, det finns det. - Vi kan smälta in bättre nu.
Den här passar perfekt.
De kanske är kläder från våra tidigare liv.
- Strunt i det. Vi går nu. - Jag trodde vi skulle byta om först.
Jag har en dotter. Katie.
Okej. Vi kommer att få dig härifrån.
- Vad är fel? - Hon har en dotter.
- Hjälp mig att hitta henne. - Någon kommer.
Vem har kort-grejen?
Vad gjorde du?
- Tryckte på hissen. - Tänk om någon är i den?
Vill någon gå tillbaka?
- Jag fattar inte att vi klarade det. - Kolla om någon av dem är olåsta.
Vi måste berätta vad som händer här. Ska vi ringa polisen, FBI?
Och alla där inne som behöver hjälp?
Vi gör ingenting innan vi vet vad det här är för plats och vem vi kan lita på.
När du bär uniform, måste du trycka ner det, begrava det.
Det har aldrig hänt, eller hur? De goda förlorade en i dag.
Jag såg en människa dö, och jag ska bara få det att försvinna?
- Vänta här. - Hörde ni det? Någon dog.
- Han sa att det var en av de goda. - Hur vet vi vem vi ska lita på?
Vi litar på varandra. Vi börjar med vad vi vet.
Du vet att ditt namn inte är Sierra. Vad heter han som satte dig här?
- Jag vet inte. - Nej, du vet. Vad heter han?
Han heter...
- Han heter Nolan. - Där ser du?
Och du vet Katie, din dotter. Tänk till var vi kan hitta henne.
Och jag vet en fjällstuga. Det är säkert där. Jag måste åka dit.
Skynda er. Vi kör.
Se upp!
Du vet att jag inte förstår när du talar franska.
Det är Tango?
Vi åker härifrån.
Var beredda. Vi har en svart SUV, registreringsnummer 386 PCE.
I den finns fyra aktiva: Victor, Sierra, November och Echo.
Då kör vi.
- Vänta. - Vad gör du? Vad är fel?
- Sätt dig i bilen! - Nej, såg du Tango, den söta flickan?
Det var inget kostymlager utan ett personligt lager.
Armékillen de förde tillbaka... De gör det åt båda hållen.
De får folk att göra hemska saker, sedan för de hit dem och de försvinner.
Och du vill gå tillbaka. Du kämpade inte att komma ut för ingenting.
Jag går tillbaka och vet att ni är okej.
Det här är för stort. De är för många. De har vapen. Vad kan du göra?
Försöka att göra en insats.
- Echo. Vad gör du här? - Rör inte den där.
Jag tänkte bara ringa Boyd. Kommer du ihåg Boyd, din livvakt?
- Du känner honom. Du litar på honom. - Jag sa: Rör den inte.
Jag är en vän till honom. Jag kanske kan hjälpa till. Vet du vad du behöver?
- Ge mig nyckeln. - Ingen här vill skada dig, Echo.
Jag berättar för Boyd att du är här, så tar han dig till din behandling. Okej?
- Är du Jimmy? - God dag till dig också.
- Har du sett en sådan här förut? - Just nu, på disken framför mig.
Jag hoppas att du inte låtsas smöra, för jag tänker inte bry mig.
Jag försöker bara ta reda på varför du är här.
Närmare, och den kommer ut på andra sidan huvudet.
Den här finns inte ännu.
Om alla jag känner skulle åkalla andarna så skulle vi ändå inte lista ut det.
- Den är fantastisk. - Kan jag spåra varifrån man sänder?
Absolut. Om du var E.T. Den gör om frekvensen till vitt brus.
Du måste veta exakt vilken fläck du letar efter och lyssna på den.
- Kan man förvränga den? - Har någon satt den här på dig?
Du behöver en RF-detektor, en förvrängare och frekvens-jammer.
Och tro på Gud, för jag skiter i hur stor du tror att du är.
För de är större.
Jag vet vart vi ska när jag ser det, men jag tror att vi nästan är där.
- Du har sagt det i 20 minuter. - Jag vet. Jag är så ledsen.
- Stanna bilen. Jag vet var Katie är. - Gör du?
Släpp av mig här.
- Kan vi ta det efter den här Nolan? - Jag går ensam.
Vi kan inte bara lämna dig här. Vi borde hålla ihop.
- Och hjälpa varandra. - Jag minns mitt liv.
- Är du säker? - Ja.
Okej då. Det var därför vi drog.
Vi tar egna beslut nu.
- Lycka till. - Du också.
Jag hoppas att det är lätt för dig att komma hem igen.
Var det än är.
Låt någon skugga henne. November har separerat från gruppen.
Är det där en aktiv som lämnar dr Saunders kontor? Spola tillbaka.
- Hon var i bilen. - Tydligen ligger hon ett steg före oss.
Jag borde ha förstått det. Det är Caroline. Minus minnena-
-men det är hon och det här är precis vad Caroline skulle göra.
Hon försöker att ta ner oss själv. Ska jag ställa in det? Ta in henne?
Det skadar inte att låta det agera ut. Caroline var aldrig realistisk.
Det här är exakt vad hon...
- Ska jag stoppa henne? - Omedelbart.
- Vi har en röd aktiv. Kolla el-rummet. - Topher. Status.
- Svårt att se. Viss förvirring. - Är de aktiva mörkrädda?
Vem vet? Vi lämnar alltid lamporna på.
Är det här strömgrejen från igår...?
- Echo. - Verkligen?
- Klippte hon huvudledningen... - Kan du hitta henne?
Jag tittar ut genom fönstret, men belysningen är för svag.
- Var redo när de tar in henne. - För att göra vad?
Ingen ström, stol eller radering. Jag är "BTW".
- Du är vad? - Mörkrädd.
Echo?
Inte längre.
Vi har ett tillfälligt strömavbrott.
Det finns ingen anledning till oro. Var snäll och samlas på bottenvåningen.
Vi borde nog gå ner till de andra...
Är det där blod på dina händer? Det är ganska mörkt. Jag hoppades att...
Berätta vad ni gör med människorna.
De kommer in på ett sätt och när de går, är de något annat.
Det är komplicerat. Men...
Jag använder en process med epifluorescent ljus.
- Förklara det enkelt. - Enkelt, visst.
De sätts i en stol och programmeras.
- Vi är inga jävla datorer. - Inte så olika.
Våra hjärnor är naturliga moderkort. Allt är elektriska impulser i hjärnan.
- Jag hackar bara systemet. - Vilket år är det?
2009.
- Hur länge har jag varit här? - Ett litet tag.
- En dag? En månad? - Lite mer.
Varför jag inte minns, beror på att du har satt mig i den här...stolen.
Var någonstans?
Visa, berätta inte.
Priya.
Jag är förvånad och förvirrad.
- Är det här en belöning eller... - Det är han.
Hej, vad händer? Lite utpressning. Det vore likt er.
Du satte mig i det där helvetet. Vad har jag gjort dig?
Du sa nej. Ingen säger nej till mig.
För att jag inte ville ha sex med dig, så...tog du bort hela mitt liv?
Vet du hur besvärligt det var? Alla händer jag smorde.
Men att äga dig är bättre än att äga fastigheter.
Så, du är inte hennes livvakt.
Vi kom därifrån. Hon går inte tillbaka.
Jag fattar. Ni hoppade över stängslet. Strunt samma. Du finns inte längre.
- Jag är mer människa än du. - Du ska ge mig och andra vad vi vill-
-när vi vill ha det. Vilket...
...du gör med glädje. Och ibland, till och med ber om det.
Okej.
Jag har råd med ett helsikes säkerhetssystem, så...
...jag har ett. Så folk är på väg att ta er innan ni når hissen.
- Du kommer att se mig igen. - Ja, och jag ser fram emot det.
- Den här vägen. - Det blir ännu bättre nu.
Du sätter in den här och det gör oss...till vad du vill?
Ja. Jag menar, du måste ha kraft att göra det, elektricitet-
-som vi inte har. Lägg ner den.
Det här är verkligen skruvat. Vad fan är det för fel på er?
Vi är bra människor. Vi hjälper människor att bli bättre genom-
-att ge dem vad de behöver. Jag brukar inte göra reklam.
Ni mördar människor. Ni rensar dem och använder dem som leksaker.
- Vem var jag innan du dödade mig? - Nej, du är uppenbarligen inte död.
- Du gick med frivilligt. - Du ljuger.
Du har inte dina minnen så du kommer inte ihåg det.
Förra gången du satte mig i den där, gjorde du mig till vad?
Till dig som du var när du kom hit fast utan minnen-
-som du får tillbaka när ditt kontrakt går ut-
-och du går härifrån och gör vad du vill.
Utveckla mage, sy täcke, spendera alla pengar som du har skaffat genom...
Genom att ha haft jätteroligt.
- Ja, det här är kul. - Är det inte?
Varför är jag inte som de-
-vad de nu är utan pimpning? - Vi kör en test på dig.
Jag minns ett berg. Där det är lugnt - vackert.
Jag känner mig glad där. Jag vill åka dit.
- Är det verkligt eller del av testet? - Verkligt.
- Hur kan det finnas där? - Kommer från dig och vad du behöver.
Jag har dina minnen. Du kan få tillbaka dem.
Kan du göra det? Men jag måste gå in där.
- Ja, men... - Okej.
Du först.
- Vilka är de? - Kanske Nolans killar.
De vill nog föra oss tillbaka eller döda oss.
Det är enda vägen ut.
Den här vägen.
Man kan inte inpränta i en fungerande hjärna. Den kommer att sprängas.
Är det därför vi är så enkla? Gör det ont när du gör det?
Smärta är inget annat än nerver som pratar med din hjärna.
Jag är bara vetenskapskillen.
Som tittar ned på alla här uppifrån, och leker Gud.
Jag kan hjälpa dig med vad du vill. Du måste bara berätta.
Jag vill att du ska låta dem gå
Jag har inte den typen av makt.
Jag skulle välja stolen. Det är bara en behandling.
Gud, nej, nej, nej! Jag kan inte. Jag svär.
Jag kan.
Stoppa inpräntningen, tack.
Min stol!
- Ska jag sikta på hennes huvud? - Hon förstår egentligen inte.
Du ville glömma.
- Vem är du? - Adelle DeWitt.
- Jag ansvarar för anläggningen. - Då är du en sjuk kärring.
- Jag lindrade ditt lidande. - Är det vad du tror att du gör här?
- Jag är säker på det. - Ta bort mänskliga rättigheter...
...och fri vilja... min rätt att välja, känna, minnas.
Du har avsagt dig det till vår omsorg och vårt omdöme.
- Berätta varför jag skulle det. - Jag kan inte det.
Då bryter jag löftet till dig. Allt jag kan säga är att...
...du kunde inte och behöver inte leva med följderna av dina handlingar.
- Du låter oss gå. - Du är fri att gå.
- Vem är du att bestämma för de andra? - Något du borde ha frågat dig själv.
Jag gav dem samma löfte att skydda dem från hemska sanningar som fört dem hit.
Jag lämnar inte tillbaka dessa minnen.
Vi är överens, ingen sätts i stolen.
- De kommer tillbaka. - Kanske.
Jag är ledsen. Det här är mitt fel.
Om du inte hade velat hjälpa mig, skulle det här inte ha hänt.
Exakt.
När vi var där och var som Mike-
-och alla andra var tomma, då kom jag ihåg dig.
Jag har fastnat någonstans i huvudet, och en del av mig ser och känner...
Som en mardröm jag inte kommer ur. Jag kan inte prata eller röra mig.
Jag är inte starkare än det som har tagit över mig, men jag är där.
- Det är så hemskt. - Någon gjorde dig illa...som Nolan.
Jag kan se det hända.
Jag kan se hans ansikte, men jag kunde inte stoppa det.
Jag litade på honom. Varför litade jag på honom?
- Jag är ledsen. - Vänta...vänta.
Du väntar på mig när vi går till sängs för att se att jag är okej.
Vad har de gjort med oss?
Jag vet inte vad jag ska hoppas på.
- Det känns som att dö oavsett. - Nej.
Vi ser efter varandra som vi alltid gör. Vi ska avsluta det här.
Du kan inte ta dem utanför som de är.
Stimuleringen och konflikten kommer att vara överväldigande.
De kommer att klara sig bra. Din outhärdliga sanning, damen-
-är att du inte är så viktig som du tror.
Nästa går där ditt hjärta borde ha varit. Visa oss ut.
En flodvåg är på väg.
Tills vi lärt oss att vända den, staplar vi sandsäckar tillsammans.
Såvida inte någon har en bättre idé.
Vi ger dem vad de behöver.
Dr Saunders.
Avslutning. Om aktiva har särskilt gripande-
-eller upprepade erfarenheter-
-så kan dessa orsaka önskemål, känslomässiga behov-
-eller återaktivera gamla som fanns innan de kom hit.
Öppna slingor.
Om de får stänga slingorna, och få en känsla av lösning...
Du rekommenderar att vi låter dem ta en självguidad resa.
Bara de prioriterade fallen.
Låt flodvågen komma in.
Det är enda sättet att få bort det.
Har flodvågen vänt? Är de bättre nu?
De var programmerade att frigöra lugnande när de kände avslutningen.
De är tillbaka hos oss, så...
Jag antar att de har löst de frågor som gjorde att de glappade.
November behövde sörja sin dotter.
Och Sierra...behövde möta mannen som fråntog henne makten.
I alla fall en av dem. Du konfronterade den andra.
Och Echo. Hon ville befria oss alla.
Och Victor? Han gick inte tillbaka till något trauma från det förflutna.
- Han hade ett mer aktuellt behov. - Han behövde få flickan.
Han är förälskad.
När Echo ledde ut dem, skulle jag ha velat sett det.
- Även om det bara var ditt spel. - Tror du jag hade roligt?
- Jag känner dig inte så bra. - Du måste ta hand om Echo.
Jag måste ta hand om alla. Hon ledde dem inte till frihet.
Utan till en värld av terror och kaos som skulle ha förstört dem.
- Hon leder dem ingenstans längre. - Du borde vara tacksam.
Ja. Jag ska arbeta på det.
Paul Ballard, det här är... Du känner inte mig. Jag har en mapp.
Ditt namn finns i den. Jag tror vi har träffats. Jag vet att det låter galet.
Vi är någonstans under jorden. Jag försöker få ut alla. Om jag inte kan-
-snälla, hitta oss.